Închinarea în Eden
Studiul 1
Duminică , 26 iunie 2011
În Geneza 1, găsim relatarea despre viaţa lui Adam şi a Evei în noua lor casă. Din mâinile Creatorului universului ieşise o planetă frumoasă, iar încoronarea lucrării Sale a fost prima familie. Lumea era desăvârşită în momentul acela; fără îndoială că pământul era o prelungire a desăvârşirii şi a frumuseţii cerului.
Geneza 1
1. La început, Dumnezeu a făcut cerurile şi pământul. 2. Pământul era pustiu şi gol; peste faţa adâncului de ape era întuneric, şi Duhul lui Dumnezeu Se mişca pe deasupra apelor. 3. Dumnezeu a zis: „Să fie lumină!” Şi a fost lumină. 4. Dumnezeu a văzut că lumina era bună; şi Dumnezeu a despărţit lumina de întuneric. 5. Dumnezeu a numit lumina zi, iar întunericul l-a numit noapte. Astfel, a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua întâi. 6. Dumnezeu a zis: „Să fie o întindere între ape, şi ea să despartă apele de ape.” 7. Şi Dumnezeu a făcut întinderea, şi ea a despărţit apele care sunt dedesubtul întinderii de apele care sunt deasupra întinderii. Şi aşa a fost. 8. Dumnezeu a numit întinderea cer. Astfel, a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua a doua. 9. Dumnezeu a zis: „Să se strângă la un loc apele care sunt dedesubtul cerului şi să se arate uscatul!” Şi aşa a fost. 10. Dumnezeu a numit uscatul pământ, iar grămada de ape a numit-o mări. Dumnezeu a văzut că lucrul acesta era bun. 11. Apoi Dumnezeu a zis: „Să dea pământul verdeaţă, iarbă cu sămânţă, pomi roditori, care să facă rod după soiul lor şi care să aibă în ei sămânţa lor pe pământ.” Şi aşa a fost. 12. Pământul a dat verdeaţă, iarbă cu sămânţă după soiul ei şi pomi care fac rod şi care îşi au sămânţa în ei, după soiul lor. Dumnezeu a văzut că lucrul acesta era bun. 13. Astfel, a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua a treia. 14. Dumnezeu a zis: „Să fie nişte luminători în întinderea cerului, ca să despartă ziua de noapte; ei să fie nişte semne care să arate vremurile, zilele şi anii; 15. şi să slujească de luminători în întinderea cerului, ca să lumineze pământul.” Şi aşa a fost. 16. Dumnezeu a făcut cei doi mari luminători, şi anume: luminătorul cel mai mare ca să stăpânească ziua, şi luminătorul cel mai mic ca să stăpânească noaptea; a făcut şi stelele. 17. Dumnezeu i-a aşezat în întinderea cerului ca să lumineze pământul, 18. să stăpânească ziua şi noaptea şi să despartă lumina de întuneric. Dumnezeu a văzut că lucrul acesta era bun. 19. Astfel, a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua a patra. 20. Dumnezeu a zis: „Să mişune apele de vieţuitoare şi să zboare păsări deasupra pământului pe întinderea cerului.” 21. Dumnezeu a făcut peştii cei mari şi toate vieţuitoarele care se mişcă şi de care mişună apele, după soiurile lor; a făcut şi orice pasăre înaripată după soiul ei. Dumnezeu a văzut că erau bune. 22. Dumnezeu le-a binecuvântat şi a zis: „Creşteţi, înmulţiţi-vă şi umpleţi apele mărilor; să se înmulţească şi păsările pe pământ.” 23. Astfel a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua a cincea. 24. Dumnezeu a zis: „Să dea pământul vieţuitoare după soiul lor, vite, târâtoare şi fiare pământeşti, după soiul lor.” Şi aşa a fost. 25. Dumnezeu a făcut fiarele pământului după soiul lor, vitele după soiul lor şi toate târâtoarele pământului după soiul lor. Dumnezeu a văzut că erau bune. 26. Apoi Dumnezeu a zis: „Să facem om după chipul Nostru, după asemănarea Noastră; el să stăpânească peste peştii mării, peste păsările cerului, peste vite, peste tot pământul şi peste toate târâtoarele care se mişcă pe pământ.” 27. Dumnezeu a făcut pe om după chipul Său, l-a făcut după chipul lui Dumnezeu; parte bărbătească şi parte femeiască i-a făcut. 28. Dumnezeu i-a binecuvântat şi Dumnezeu le-a zis: „Creşteţi, înmulţiţi-vă, umpleţi pământul şi supuneţi-l; şi stăpâniţi peste peştii mării, peste păsările cerului şi peste orice vieţuitoare care se mişcă pe pământ.” 29. Şi Dumnezeu a zis: „Iată că v-am dat orice iarbă care face sămânţă şi care este pe faţa întregului pământ şi orice pom care are în el rod cu sămânţă: aceasta să fie hrana voastră. 30. Iar tuturor fiarelor pământului, tuturor păsărilor cerului şi tuturor vietăţilor care se mişcă pe pământ, care au în ele o suflare de viaţă, le-am dat ca hrană toată iarba verde.” Şi aşa a fost. 31. Dumnezeu S-a uitat la tot ce făcuse; şi iată că erau foarte bune. Astfel, a fost o seară, şi apoi a fost o dimineaţă: aceasta a fost ziua a şasea.După aceea, Geneza 2,1-3 adaugă un alt element: punerea deoparte şi sfinţirea zilei a şaptea, un act legat în mod direct de lucrarea de aducere la existenţă a cerurilor şi a pământului, actul care constituie temelia celei de-a patra porunci – o zi pusă deoparte pentru închinare specială. Deşi Scriptura nu ne vorbeşte despre acest lucru, ne putem imagina cum se închinau Adam şi Eva, ca fiinţe fără păcat, într-o lume perfectă, înaintea Făcătorului lor, care a făcut atât de multe pentru ei. (În momentul acela, ei nici nu bănuiau cât de multe lucruri avea să mai facă El pentru ei!)
Geneza 2
1. Astfel au fost sfârşite cerurile şi pământul şi toată oştirea lor. 2. În ziua a şaptea, Dumnezeu Şi-a sfârşit lucrarea pe care o făcuse; şi în ziua a şaptea S-a odihnit de toată lucrarea Lui pe care o făcuse. 3. Dumnezeu a binecuvântat ziua a şaptea şi a sfinţit-o, pentru că în ziua aceasta S-a odihnit de toată lucrarea Lui pe care o zidise şi o făcuse.1. Citeşte istoria tragică a căderii în păcat din Geneza 3,1-13. Ce schimbări au apărut în relaţia lui Adam cu Dumnezeu, Creatorul lui? (vers. 8-10) Ce a răspuns Adam la întrebările lui Dumnezeu? (vers. 11-13) Ce ne spun aceste răspunsuri despre schimbarea petrecută cu el?
Geneza 3
1. Şarpele era mai şiret decât toate fiarele câmpului pe care le făcuse Domnul Dumnezeu. El a zis femeii: „Oare a zis Dumnezeu cu adevărat: „Să nu mâncaţi din toţi pomii din grădină”?” 2. Femeia a răspuns şarpelui: „Putem să mâncăm din rodul tuturor pomilor din grădină. 3. Dar despre rodul pomului din mijlocul grădinii, Dumnezeu a zis: „Să nu mâncaţi din el şi nici să nu vă atingeţi de el, ca să nu muriţi.” 4. Atunci şarpele a zis femeii: „Hotărât, că nu veţi muri, 5. dar Dumnezeu ştie că, în ziua când veţi mânca din el, vi se vor deschide ochii şi veţi fi ca Dumnezeu, cunoscând binele şi răul.” 6. Femeia a văzut că pomul era bun de mâncat şi plăcut de privit şi că pomul era de dorit ca să deschidă cuiva mintea. A luat deci din rodul lui şi a mâncat; a dat şi bărbatului ei, care era lângă ea, şi bărbatul a mâncat şi el. 7. Atunci li s-au deschis ochii la amândoi; au cunoscut că erau goi, au cusut laolaltă frunze de smochin şi şi-au făcut şorţuri din ele. 8. Atunci au auzit glasul Domnului Dumnezeu care umbla prin grădină în răcoarea zilei: şi omul şi nevasta lui s-au ascuns de faţa Domnului Dumnezeu printre pomii din grădină. 9. Dar Domnul Dumnezeu a chemat pe om şi i-a zis: „Unde eşti?” 10. El a răspuns: „Ţi-am auzit glasul în grădină; şi mi-a fost frică, pentru că eram gol, şi m-am ascuns.” 11. Şi Domnul Dumnezeu a zis: „Cine ţi-a spus că eşti gol? Nu cumva ai mâncat din pomul din care îţi poruncisem să nu mănânci?” 12. Omul a răspuns: „Femeia pe care mi-ai dat-o ca să fie lângă mine, ea mi-a dat din pom şi am mâncat.” 13. Şi Domnul Dumnezeu a zis femeii: „Ce ai făcut?” Femeia a răspuns: „Şarpele m-a amăgit şi am mâncat din pom.”După căderea în păcat, au apărut o mulţime de elemente noi, care nu existaseră până atunci. Într-o clipită, într-un moment de neascultare, fondul moral al acestor fiinţe s-a transformat. Inimile lor, în loc să fie pline de dragoste, încredere şi adorare, s-au umplut de frică, vinovăţie şi ruşine. În loc să-şi dorească prezenţa Sa, ei s-au ascuns de El. Relaţia lor cu Dumnezeu, care avea un impact evident asupra modului în care I se închinau, a fost distrusă. Comuniunea strânsă şi intimă cu Dumnezeu, de care altădată se bucuraseră (Gen. 3,8), s-a destrămat. Atunci când Dumnezeu a venit la ei, Adam şi Eva s-au ascuns. Ruşinea, vinovăţia şi frica îi stăpâneau în aşa măsură, încât au fugit de Cel care i-a creat.
Tabloul acesta al fugii de Creator ne vorbeşte în mod elocvent despre efectul păcatului asupra noastră.
Gândeşte-te la o situaţie din viaţa ta în care te-ai simţit vinovat, ţi-a fost ruşine (poate din cauza păcatului) şi ţi-ai dorit să fugi de Dumnezeu. Ai putut să te mai rogi atunci? Ai putut să te mai închini Lui din toată inima? Simţământul acesta nu este deloc plăcut.
Cursuri pentru sănătate spirituală pe SOLASCRIPTURA.RO![](http://www.app.studiu-biblic.ro/gp2.png)
![](http://www.app.studiu-biblic.ro/as2.png)